Динаміка таксаційних показників ялинових деревостанів на північно-східному макросхилі Українських Карпат - Lavnyy, Vasyl; Matusevych, Olexandr (Наукові праці Лісівничої академії наук України, 2023)
Досліджено динаміку таксаційних показників деревостанів у двох переважаючих типах ялинових лісів ‒ вологій буково-ялицевій сусмеречині та вологій високогірній сусмеречині на 41 пробній ділянці загальною площею 7,225 га на території Івано-Франківської, Львівської та Чернівецької областей. Пробні ділянки було закладено у лісостанах як природного, так і штучного походження різної повноти. Вони знаходилися у лісах різних категорій, на схилах різної експозиції та стрімкості. Вік досліджених ялинових деревостанів становив від 31 до 157 років. Запаси стовбурової деревини в ялинових деревостанах залежно від віку, класу бонітету, висоти над рівнем моря та повноти змінюються від 207 до 1044 м3∙га-1. Згідно розробленої моделі прогнозу росту ялинових деревостанів І класу бонітету в умовах вологої високогірної сусмеречини, у віці 100 років вони будуть мати такі таксаційні показники: середню висоту ‒ 29,6 м, середній діаметр ‒ 31,8 см, суму площ поперечних перерізів ‒ 40,4 м2, густоту ‒ 510 дерев/га, запас стовбурової деревини ‒ 563 м3∙га-1. В умовах вологої буково-ялицевої сусмеречини ялинові деревостани Іа класу бонітету у віці 100 років будуть мати такі таксаційні показники: середню висоту ‒  33,4 м, середній діаметр ‒ 39,8 см, суму площ поперечних перерізів ‒ 41,2 м2, густоту ‒ 331 дерев/га, запас стовбурової деревини ‒ 652 м3∙га-1. Середня зміна запасу (без урахування відпаду) у віці 100 років за переважаючої відносної повноти 0,7 у вологій високогірній сусмеречині становить 5,7 м3∙га-1, а у вологій буково-ялицевій сусмеречині ‒ 6,6 м3∙га-1 за рік. Для нормальних деревостанів з відносною повнотою 1,0 вона може досягати щорічно відповідно 8,1 м3∙га-1 у типі лісу С3–См і 9,4 м3∙га-1 – у типі лісу С3–бк-яцСм.Результати порівняння отриманої моделі динаміки таксаційних показників ялинових деревостанів з існуючими таблицями ходу росту Є.І. Цурика та Г.А. Ходота показали незначні відхилення. Максимальна розбіжність (29,7%) існує за густотою ялинових деревостанів в умовах вологої буково-ялицевої сусмеречини.