ПРО НЕОБХІДНІСТЬ ПЕРЕГЛЯДУ ТА УНІФІКАЦІЇ ЛІСОНАСІННОГО РАЙОНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ - Danchuk, Oleh (Наукові праці Лісівничої академії наук України, 2019)
Розглянуто проблему відповідності принципів побудови та норм чинного лісонасінного районування потребам сучасного лісового господарства. Обґрунтовано необхідність проведення уніфікації лісонасінного районування в Україні. Зазначено, що чинне лісонасінне районування запроваджено в 1980-х рр. як складова частина лісонасінного районування СРСР. Акцентовано увагу, що базуючись на видовому принципі та будучи розробленим виключно для обмеженої кількості лісотвірних порід, лісонасінне районування має чимало недоліків. Основними з них є великомасштабність районування, що не дає змоги достатньо відобразити природний рівень внутрішньовидової мінливості порід на рівні популяцій та мікропопуляцій; неспівпадіння меж районів та підрайонів як на рівні окремих порід, так і з межами адміністративно-територіальних одиниць; низький рівень захисту та неефективне використання генофонду особливо цінних популяцій, а також природних і умовно природних лісів; спрощений підхід до встановлення меж переміщення лісового насіння і невідповідність норм лісонасінного районування законодавчим актам країн Європейського Союзу, що створює проблеми як на шляху інтеграції України в ЄС, так і у використанні насіння з більш цінних популяцій, які розміщені за межами України.