Особливості ведення лісового господарства в похідних ялинниках Українських Карпат - Parpan, V.; Shparyk, Y.; Slobodyan, P.; Parpan, T.; Korshov, V.; Brodovich, R.; Krynyckyi, G.; Debryniuk, Y.; Kramarets, V.; Cheban, I. (Наукові праці Лісівничої академії наук України, 2014)
Інтенсивним усиханням похідних ялинових лісів в Українських Карпатах охоплено 19,3 тис. га із запасом деревини 5,8 млн. м3. Основними причинами їх усихання є глобальне потепління, невідповідність вирощування лісорослинним умовам, техногенне забруднення природного середовища і в результаті ослаблення деревостанів – масове поширення хвороб та ентомошкідників, пошкодження дерев вітровалами і сніголамами.Надмірне поширення осередків усихання і зниження стійкості та продуктивності похідних ялинників потребує проведення в них невідкладних лісогосподарських заходів на лісотипологічній основі з урахуванням результатів моніторингу та конкретних природно-виробничих умов. Це дасть змогу уповільнити швидку деградацію ялинників, яка знижує їхні захисні, водоохоронні, кліматорегулюючі і рекреаційні функції, призводить до втрат деревинних ресурсів та підвищує рівень пожежної небезпеки у таких лісостанах.Ведення лісового господарства у похідних ялинниках Українських Карпат полягає у здійсненні комплексу заходів, спрямованих на поступове відтворення корінних деревостанів, а в окремих, ще життєздатних ялинових насадженнях – на збереження їх продуктивних функцій, а також у застосуванні раціональних методів заготівлі і використання деревини. До таких заходів можна віднести, насамперед, ефективне проведення санітарних рубок, рубок догляду, переформування деревостанів, головних і лісовідновних рубок.Відтворення лісів повинно проводитись природним, штучним і комбінованим способами. При цьому, лісогосподарські заходи мають бути спрямовані на заміну та відновлення існуючих пошкоджених ялинових деревостанів новими, більш різновидовими та складнішими за структурою лісовими угрупованнями. Основним мотивом цих заходів повинно бути максимальне наближення ялинових деревостанів до складу корінних за участю, відповідно до типу лісу, бука, ялиці, дуба та їх типових супутників. Частка ялини в них не повинна перевищувати 30%.